21 opic
![titulní obrázek](data//titulni-obrazky/27.jpg)
28.5.2008 od Zdenka Kölblová, 87x přečteno
Nejkrásnějším okamžikem sezóny je samozřejmě zvednutí mistrovského poháru nad hlavu (to se ještě nadřeme), ale hned potom je to večírek na závěr (a ten si můžeme naštěstí s chutí dopřávat každý rok). Tato pěkná tradice má kromě společenské, kulturní a estetické funkce i významnou reinkarnační hodnotu – je třeba připomenout si a zrevidovat uplynulou sezónu… a pak to samozřejmě pořádně zapít aby se na některé věci zase rychle zapomělo :).
Nechci tady široce rozepisovat, co se letos v CSKA přihodilo (ani na večírku jsme to nakonec moc neřešili), jen zmíním ty nejdůležitější okamžiky sezóny: Hudlík se vzpamatovává z dovolené (září), Hudlík opět zapoměl uspořádat narozeninovou oslavu (říjen), Hudlík začíná experimentovat s časy tréninkových ledů – ovšem módu osmdesátiminutových ledů z naprosto nepochopitelných důvodů nechce žádný jiný tým napodobovat (prosinec), Hudlík slaví vánoce (prosinec), Hudlík si kupuje novou hokejku a hned na prvním ledě s ní dává dva góly (leden), Hudlík zbaven zařizování tréninkových ledů (leden), Hudlík si kupuje nové brusle (březen), Hudlíkova patnáctitýdenní smolná série, kdy se mu nedaří bodovat (leden až duben), závěrečný led sezóny kdy se Hudlík konečně vrací do formy a dává čtyři góly (duben). No a pak tady máme pár dalších méně podstatných věcí jako třeba že v této sezóně vznikla CSKA a tak… Ale předpokládám, že nikdo z členů týmu zatím nemá sklerózu, tak si to všichni všechno pěkně pamatujete :).
Co jsem to…. ? Aha, už vím, večírek. Neúčast některých členů byla velmi bolestivým zklamáním a dokonce ohrozila životaschopnost akce samotné. CSKA bez Hudlíka je jako tělo bez toho… no, sami si domyslete… Sešlo se nakonec zdravé jádro týmu v čele s kapitánem, slušné tři pětky bychom z účastníků poskládali, přítomné slečny mohly vytvořit luxusní trio roztleskávaček a gólmanů bylo na každou třetinu jiný - CSKA stoprocentně připravena v každé chvíli. Ale na led jsme nešli, protože tam psi nesmějí (nemluvě o těch opicích). :) Daneček s Douglasem doplňovali tentokrát sestavu a proto jsme na ně vzali ohled. Oni na nás naštěstí taky a porvali se jen dvakrát. Zatím co Dan se statečně držel svého pána a do samostatných podniků se příliš nepouštěl, Doug byl mnohem více společenský a brzy si mezi námi našel kamarády na hraní a také pár z nás poznalo jak moc miluje spící lidi a čerstvě vyluxovaná auta.
Hlavním bodem programu bylo jídlo a pití. Tedy hlavně jídlo, no řekněte, kolikrát za rok se normálnímu člověku podaří dostat se k pečení prasete na rožni? Udělali jsme si prostě radost a povedlo se. Hlavní šéfkuchař Radek Sedláček odvedl skvělou práci a pochutnali jsme si všichni opravdu luxusně (a trochu nakonec zbylo i pro kuřimské psy, ale jen malinko). Jen škoda, že jsme nemohli vyzkoušet žádný z Hudlíkových prasečích receptů, kterých má jako správný skaut samozřejmě v zásobě celou řadu, ale nepodělil se. Co se týče toho pití, tak jsme se statečně pustili do Černé Hory (nakonec přece, to bylo ovšem zaviněno chybou komunikace s majitelem kempu… s ním se chybně komunikovalo ve více směrech, bohužel, to byla jediná stinná stránka akce) a dalo se to pít. Nakonec zbylo jen pět piv, které byly původně vyhrazené přesně pro Hudlíka (na každé tři hodiny jeho přítomnosti jedno plus vyprošťovák na ráno, obvyklá mistrova dávka). No a pak se pily ještě i jiný věci a byly taky dobrý :).
Kulturní program tentokrát připraven nebyl. Ten stolní hokej, co jsme si hráli na vánoce, se mi podařilo v Iceshopu prodat (to byla docela legrace, jak jsem se pokoušela vysvětlit zákazníkovi, proč je tam jen jeden puk, proč to voní pivem a kde je krabice a počítadla…) Na kvíz jsem sice měla luxusní téma, ale nebyla nálada ani čas ho připravit. Vymyslela jsem jedinou otázku (vlastně ani ne já): který hokejový klub NHL sídlí v Denveru? K mému velkému překvapení to nevědělo (kromě mě původně) víc lidí. Korunu kvízu nasadil samozřejmě Hudlík, který na otázku (po telefonu) pohotově odpověděl: „Colorado …“. Zůstala jsem ohromeně zírat (jak to, že to ví, když o vánocích dokázal vyjmenovat sotva 4 kluby) do té doby než v zápětí dodal: „Trefil jsem se? Hehe, to je dobře. To jsem sám sebe překonal, to jsem ani nečekal…. Já už víc těch klubů neznám…“ Ačkoliv, teď mě napadá, co by asi dodal, kdyby měl pokračovat. Colorado…. :)
No tak to by stačilo. Původně to měl být článek o večírku, ale je to celé zase jen o Hudlíkovi a ten tam dokonce vůbec nebyl. Takže…žadný kvíz, žádný hokej. Co jsme tam teda dělali?
Pařili jsme celý den. Na to byly podmínky skvělé – pivo prohnané přes chlaďák a to výborné maso. Akorát vodku jsme museli pít teplou, to byl totiž nadlidský výkon to nějakým způsobem vychladit. Ale ono to nevadilo. A stejně se pila tak rychle, že by se ani vychladit nestačila, ani kdyby fungovala ta lednice. Vyšel čas i na trochu sportu. Areál kempu měl rozlohu cca akr, ale hrací prostor musel být samozřejmě přesně na plácku u našich zaparkovaných aut. Taky to několik těch aut odneslo, ale naštěstí si někteří členové rozuměli s létajícím talířem lépe než s hokejkou, takže škody nebyly až tak veliké. Jedním ze zlatých hřebů večera byla diskotéka. Jelikož Hudlík nebyl přítomen, tak mohli vyniknout úplně všichni. A mnozí opravdu vynikali. Dokonce existuje nějaké video…. dokonce dvě videa :)
Noc byla kouzelná, kromě neúnavných psích radovánek (to zvíře našlo ten oranžový míček úplně pokaždé i když byla tma jako v pytli) jsme tuším ještě hráli fotbal. Spali jsme v autech, v trávě na zemi, na podlaze u krbu a někdo dokonce na stole. CSKA je plná drsňáků :)
Taky jsme si hodně povídali, smáli se, bavili… Míra donesl doutníky, takže jsme uspořádali nácvik na příští sezónu na pofinálové oslavy. Taky proběhla panáková smršť (žádný béčko, přímo extraligová) s dost nezanedbatelnými následky. A pozorování noční oblohy by určitě bylo hodně romantické nebýt těch opravdu neproniknutelných mraků.
Pařili jsme, někdo více, někdo méně, ale všichni statečně. A všichni přežili. Bylo nám v Chudčicích fajn, na tom se shodli všichni. A co ještě? Kdo tam byl, ví, kdo nebyl, má smůlu. Byl to super večírek.
Jak už jsem řekla, večírky na konec jsou hned po pohárech nejhezčí část sezóny. Letos jich vnímám trochu víc, ani jsem tolik pozvánek nečekala, dokonce jsem si ani nemyslela, že s tolika týmama chodím chytat. Nicméně alespoň se nabízí možnost srovnání. Tak tedy: večírek CSKA zatím v rámci letošních oslav nemá konkurenci. Jsme fakt dobří (i když vynikající tatarák s humpoleckým pivem, kterým slavil jiný tým, taky nebyl úplně zanedbatelný). Ještě mě čeká jedna party, která by prvenství chudčického prasete možná mohla ohrozit – oslava s holčičím týmem. Když jsem to řekla šéfovi, že máme večírek s Buldočkama, tak reagoval: „Jo, a kam půjdete? Do cukrárny?“ Nemyslím si :)
Mimochodem, můžu si s sebou vzít doprovod. Hlásí se někdo?... :)
Komentáře
prosim o fotky buldocek. jeden portret a aspon dve fotografie postavy v plavkach :o))))))
... bych pak treba delal druhy doprovod alias nosice z akce :o)
jinak peknej clanek, akorat o vecirku jenom z 1/3, ale co psat vic SUPER SUPER SUPER, kdo byl tak ma vzpominky;)
komentar k posledni vete: Nooo tak tam to bude huuusty, ja se teda hlasim:-DDD Ale ten co z tebe chtel strahat obleceni, by byl mozna chtel i vic:-DDD
no jo, ale ten je zenatej :) teda ne, že by to byla kosmetická vada, ale vznikají z toho většinou zbytečný komplikace :)
Ale hlavne, ze vis o koho se jedna:-DDD Ale bylo to kouzelne, jak to rikal:-DDDDDDDDDDD
sice jsem to neslysela, ale neni to zas tak tezke si to domyslet :)
V Africe umiraji deti hladem a vy se uz dva mesice bavite jednim klopytnutim jinak slusnyho otce od rodiny :-)