Zápas pátý, semifinále: CSKA Brno - HC Falcons Hrušovany 1:12
![titulní obrázek](data//titulni-obrazky/30.png)
12.4.2008 od Zdenka Kölblová, 58x přečteno
Celý týden jsem doufala, že se tenhle článek napíše sám. Ale nestalo se tak, ony se věci totiž nikdy neudělají samy (to si myslí akorát pan Mišik, majitel Iceshopu, že to jde, a myslí si to docela často :)).
Takže tedy: první gól jsme dostali už v 22 sekundě, druhý za minutu potom a v sedmé minutě to už bylo 0:3. A tak dál. Jedinou branku CSKA podle zápisu střílel ve čtrnácté minutě Tonda Žák. Dále přidám jen pár osobních postřehů....
Pochopila jsem, proč mě náš kouč několikrát nabádal, abych sehnala na přátelák nějakého silného soupeře, který nás trochu přejede (ačkoliv mi původně vůbec nešlo do hlavy, proč bych to měla dělat a snižovat týmu sebevědomí před turnajem). Nepovedlo se, poslední přátelák takový sice měl být, ale nakonec soupeři půlka hráčů onemocněla a přišel jen slabý odvar se kterým jsme si poradili. A tak nás ten šok čekal právě až na turnaji s Falcons. Jedna z příčin tak ošklivého neúspěchu právě byla v tom, že jsme na něco takového vůbec nebyli připraveni. CSKA se před tím nikdy s ničím podobným nesetkala a neuměla si s tím poradit. Takový tlak a záporné skóre hned od první minuty, to by byl asi tvdý oříšek i pro zkušené veterány. Tým, který trénuje pohromadě tři týdny a většina hráčů nikdy pořádně nehrála hokej, tohle prostě nevydržel. A nikomu nelze jeho výkon vyčíst jediným slůvkem.
Náš soupeř je již delší dobu počítán k poměrně problematickým týmům, s drsnými hráči a tvrdým stylem hry (v BHL i všeobecně na místní amatérské scéně jsou někteří hráči považováni za jedny nejhorších, co se na ledě v Brně prohání). Někteří z nás to bolestivě pocítili i na vlastní kůži. Hokej byl opravdu na hranici pravidel a několikrát je i překročil, Falconům jejich zastrašovací taktika tentokrát vyšla. Smutné je to, že se k nedovoleným zákrokům uchylovali i v době, kdy nad námi vedli 7:1 a ještě smutnější je to, že to rozhodčí nechával víceméně být. Falcons svou špatnou pověst jednoznačně potvrdili.
Sudí byli další slabinou tohoto špílu. Hlavní rozhodčí pískal už ráno náš první zápas a na hale byl celý den. Únava na něm byla více než patrná a jeho výkon byl hodně mizerný. Právě výše zmíněnou situaci za stavu 7:1, kdy byl ošklivě faulován náš hráč Martin, okomentoval jen slovy „Proboha, proč to dělají, když tolik vedou…“ a to bylo vše. Slyšela ho celá naše střídačka. Když ho tedy někdo z našich hráčů vyzval, ať s tím něco dělá, jen se na nás unaveně podíval a odjel kousek dál. Vypadalo to, že se sám Falconů bojí a nestojí o problémy, které by mohl svou aktivitou způsobit. Sebevědomí nám to rozhodně nepřidalo.
Stalo se a jednou to přijít muselo. I tohle je totiž hokej. Ne zábavný ani příjemný, takový ten z druhé strany. Smekám před CSKA za to, jak to ustáli a vydrželi až do konce. A jak se z toho rychle otřepali. Mě samotné bylo hrozně, přiznávám, myslím, že to bylo i vidět (naposledy, slibuju, že tohle už nikdy neudělám). Bylo mi strašně líto, že jsme tohle museli prožít. A nedokázala jsem se vypořádat s tou bezmocí, kterou jsem zažívala na střídačce, když CSKA kolem mě trpěla a já jsem nemohla vůbec nijak pomoct (když jsem v neděli pustila rozhodující gól dvacet sekund před koncem zápasu, byla jsem s tím vnitřně srovnaná dřív, než jsem došla do šatny, ale to je úplně něco jiného, když se vám to děje a můžete to ovlivnit, než když jen tak stojíte a nemůžete nic :().
CSKA je teprve na začátku, máme toho před sebou hodně – tréninkové dřiny a věřím, že i radostí. Tentokrát to nevyšlo, ale jednou za nějaký čas (i když asi za dlouho) se s Falcons znovu potkáme a pak budeme lepší a už budeme vědět. A tohle jim rozhodně oplatíme!