Sad White Story
![titulní obrázek](data//titulni-obrazky/4.jpg)
16.2.2008 od Zdenka Kölblová, 43x přečteno
Bílý Blesk se za svou brankou chystal k výjezdu. Pohrával si s pukem a ostražitě se rozhlížel po hřišti. Odhadoval pohyby hráčů a jejich reakce, pravděpodobná místa střetů a další možná nebezpečí, která by ho na předlouhé cestě napříč ledovou plochou mohla zastavit dřív než u soupeřovy branky. Ještě dvakrát přešlápl a vyrazil. Vybral si pravou stranu, i když to bylo vzhledem k chaotickému brownovu pohybu ostatních bruslařů celkem jedno. Na prvního soupeře narazil ještě před modrou čarou. Modrý útočník se tam zapoměl z minulé akce a nyní se snažil Bílého Bleska zastavit nataženou hokejkou. Ten se mu vyhnul velkým obloukem při kterém nabral vyšší rychlost a ladně proklouzl do středního pásma.
Bílý Hrdina stál na útočné modré čáře přibližně v polovině šířky kluziště, opíral se o hokejku a netrpělivě vyčkával. Ohlížel se kradmo přes rameno a pozoroval Bílý Blesk, jak snadno přešel přes modrého útočníka, a v duchu zajásal. Bílý Hrdina měl jediný cíl – vyrazit urychleně (až puk přejde přes útočnou modrou samozřejmě) od modré čáry k brankovišti, dojet tam v co možná nejkratším časovém úseku a čekat. A každým krokem, o který Bílý Blesk na své cestě postoupil dopředu, byl i Bílý Hrdina blíže splnění svého úkolu.
Na další dva modré hráče narazil Bílý Blesk přibližně na červené čáře. Blížili se k němu každý z jedné strany a chtěli ho zastavit sevřením. Na přemýšlení nebyl čas. Přešlápnutím zvýšil ještě více rychlost. Mohl si to dovolit, brusle měl jako vždy perfektně nabroušené a byl si jimi stoprocentně jistý. Nabízela se možnost vyhnout se modré dvojici tak, že by je objel zleva, ale bylo to příliš riskantní. Navíc na levé straně bolestivě strašila hráčova hokejka. Bílý Blesk měl s těmito způsoby zastavování bohaté zkušenosti a nevyhledával takové střety častěji než skutečně musel. Ještě dva metry k setkání. Metr. Bílý Blesk kontroloval puk před sebou hokejkou a proklouzl přímo mezi oběma modrými hráči, kteří jeli k němu. Jedna cizí hokejka se střetla s jeho bruslí. Ustál to. Nepřemýšlel nad tím, co dělají jeho nohy na ledě. Bruslil stejně mechanicky jako dýchal. Trochu se narovnal, chytil hokejku do obou rukou a jel dál. Hráči, které takto nechával za sebou, ho nezajímali. Nepředstavovali už dál žádnou hrozbu. A před sebou měl ještě oba obránce a gólmana.
Bílý Hrdina se celý třásl vzrušením. Viděl samozřejmě velmi dobře jak Bílý Blesk prolétl nastaženou léčkou na červené, a teď už ho od okamžiku, kdy vyrazí na cestu, odděloval jen zlomek sekundy. Přihrávku neočekával. Věděl, že by ji nedokázal zpracovat a že by tak pokazil celou akci, a věděl, že i Bílý Blesk to ví. Zvedl hokejku z ledu, trochu zavrávoral, ale naštěstí se mu podařilo pomocí ní znovu získat stabilitu. Postavil se to startovního postoje, zapřel se o pravou nohu vzadu a levou už překročil modrou čáru. Pozoroval puk, který se, veden Bílým Bleskem, blížil k čáře. Teď. Bílý Blesk s pukem přelétl přes modrou vstříc dalšímu střetu se soupeřem a Bílý Hrdina se mocně odrazil pravou nohou, která mu z toho úsilí trochu podklouzla. Zpomalilo ho to jen lehce (byl už tak pomalý, že se vlastně stálo, že pořád stojí). Nicméně přesto se pomaličku ťapkavými nejistými kroky za prudkého mávání hokejou rozjel vstříc svému cíli. Paniku z nepodařeného startu necítil. Byl to start stejný jako tisíc před tím. Byl zvyklý. A věděl, že pokud půjde všechno podle plánu, má relativně dost času dostat se k brankovišti před tím, než se Bílý Blesk popere s obránci, vyřídí gólmana a dojede s pukem za branku.
První obránce čekal na Bílého Bleska hned za modrou čarou. Stál na místě bez pohybu a výhružně před sebou mával hokejkou. Bílý Blesk ho ve zlomku vteřiny odhadl. Rozhodl se ve stejném okamžiku, kdy už manévr prováděl. Jel už takovou rychlostí, že jednal naprosto automaticky. Hokejkou nataženou před sebou poslal puk obránci po ledě mezi brusle. Rychlým obloukem ho objel, vyhnul se jeho holi a hned za ním přitáhl puk k sobě a znovu ho bezpečně kontroloval. Tento trik je dosti riskantní a zkušení hráči dobře vědí, jak se mu ubránit. Ale Bílý Blesk byl profík a odhadl dobře, že si to může dovolit zkusit. Mohutným odrazem znovu získal na chvíli ztracenou rychlost. Čekal na něj poslední modrý obránce. Posledních pár metrů k brance. Setkali se v levém kruhu.
Bílý Hrdina by měl z pokroku svého kamaráda radost, ale nic neviděl. Dokonce ani nic neslyšel. Všichni osttaní hráči na ledě i na střídačkách se zatajeným dechem sledovali krasojízdu Bílého Blesku i Bílého Hrdinu, který se takřka nenápadně blížil k brance modrého gólmana postrkován kupředu (zdálo se) spíš vlastní vůli než čímkolik jiným. Bílý Hrdina nevnímal svět. Srdce mu divoce bušilo a cele se soutředil na splnění svého úkolu. Jeho zjev, stav a činnost nepředstavovala pro modrého gólmana zatím žadné nebezpečí. Ten se soutředil na přímou hrozbu - na Bílého Bleska. A tak se podařilo, že Bílý Hrdina se takřka nikým nepovšimnut a zcela nenápadně (ovšem i zcela vyčerpán z té dle jeho názoru divoké jízdy) dostal až na hranici brankoviště. Zastavil, což mu vzhledem k jeho mizivé rychlosti nečinilo přiliš problémy, kousek před modrým obloukem brankářova království, trochu napravo od středu. Položil udýchaně čepel své hokejky na led, ovšem neodvážil se již opřít. Doufal, že už celá akce nebude dlouho trvat. A přitom to nejdůležitější bylo teprve před ním. Věděl to. Bude gól! Bude gól! křičela jeho mysl. Snažil se uklidnit, ale marně. Čekal. Bílý Blesk s obráncem a pukem už se blížili.
Bílý Blesk měl před sebou nejtěžší úsek své cesty. Obránce se před ním hrozivě tyčil a byl rozhodnutý zastavit ho za každou cenu. Možná to bude bolet, pomyslel si Bílý Blesk. Ale nezaváhal. Měl výhodu rychlosti. Natočil se k obránci pravým bokem a zleva ho objížděl, ramenem si pomáhal prorážet cestu a hokejkou v levé ruce kontroloval puk. Opřel se do bruslí vší silou. Měl v plánu vytočit oblouk tak, aby objel obránce a skončil před brankou. Vypadalo to, že se mu to podaří. Ještě kousek. Do hry se vložil gólman. Bílý Blesk obtěžovaný obráncem neměl šanci z toho sevření vystřelit, ale gólman to nehodlal podcenit. Bílý Blesk atakovaný zákrokem na hranici pravidel viděl, že svůj manévr před brankovou čárou nestihne. Ale nebyl z těch, co se vzdávají. Nezastavil se. Musel se pokusit zneškodnit gólmana. Snažil se v sevření obránce naznačit střelu. Vystřelit nemohl. To ale gólman nevěděl, tak šel proti pomyslné dráze puku a snažil se zabránit ráně, která ale nepřišla. Úskok se povedl. Oklamaný gólman ležel na zemi. Bílý Blesk s obráncem přejeli brankovou čáru. Teď zbývala poslední možnost. Bílý Blesk otočil hlavu nazpět a střetl se pohledem s čekajícím Bílým Hrdinou. Z posledních sil puk poslal za sebe dokonalou přesnou přihrávkou na hokejku Bílému Hrdinovi. Obránce ho konečně pustil. Krátkým obloukem se vyhnul mantinelu a prudce zabrzdil. Otočil se směrem do hřiště. Jeho část úkolu skončila. Nemohl udělat víc. Teď byl na řadě Bílý Hrdina.
Bílý Hrdina sledoval závěř divoké jízdy svého kamaráda z bezprostřední blízkosti, protože se vše odehrávalo přímo před ním. Viděl Bílého Bleska, jak se snažil vmanévrovat před branku a vystřelit, ale nemohl, viděl jak se mu podařilo položit gólmana na zem a jak ho obránce vytlačil ze střelecké pozice za brankovou čáru. Věděl, že nyní bude následovat přihrávka. Nic jiného nebylo ani možné. Ostaní hráči byli všichni ještě poměrně daleko za útokem a Bílý Hrdina měl výborné postavení. Díky svému zvyku začínat útok na modré čáře měl před protihráči trochu náskok a byl většinou u branky první. A díky rychlosti a obratnosti Bílého Bleska mu ani nikdo nepřekážel, protože Bílý Blesk všechny soupeře vyřídil cestou. Takže Bílý Hrdina stál takřka na hranici brankoviště úplně sám, gólman se válel na zemi před brankou u levé tyčky a Bílý Blesk s modrým obráncem byli za brankou a jinak nebyl v dosahu nikdo, kdo by ho obtěžoval. Měl před sebou dva metry čtvereční prázdné branky. Kousek před sebou. Viděl, jak se na něj Bílý Hrdina otáčí a jak mu posílá přihrávku. Přesnou. Správně rychlou. Dokonalou. Bílý Hrdina viděl puk, jak se blíží k čepeli jeho hole. Bude gól, bude gól! jásal v duchu. Představoval si zklamané a šklebící se tváře soupeřů, nadávajícího brankáře, pochvalné uznání svých spoluhráčů a ten luxusní pocit supermanství, který se ho zmocnil vždy, když dokázal něco tak výjimečného. Stiskl hokejku pevněji. Zapřel se v bruslích do ledu. Zhluboka se nadechl. Oči všech spočívaly na něm. Už to bude! Puk se blížil. Ještě půl metru. Dvacet čísel. Deset. Teď! Dal do příklepu všechnu svou sílu, kterou měl. PRÁSK!!!! Bílý Hrdina zavřel oči. Když je o zlomek sekundy znovu otevřel, neviděl bohužel to, co by chtěl vidět. Síť za zády gólmana se nevlnila. Puk neležel v brance. Dokonce ani neprošel brankovištěm. Minul pravou tyč skoro o metr. Zlehka narazil do zadního mantinelu a neškodně doklouzal do rohu. Na tvářích všech se rozhostil nejdříve nevěřícný údiv. Potom se protihráči Bílého Hrdiny začali usmívat, spoluhráči potichu nadávali a ťukali si prsty na čelo. Bílý Blesk nedokázal zakrýt zklamání a raději odjel střídat. A Bílý Hrdina? Usmál se kolem sebe, trochu nejistě (mnozí by řekli přihlouple, ale byl to prostě jen jeho styl usmívání), pak pokrčil rameny, otočil se o sto osmdesát stupňů a pomalu odťapkal zpět na modrou čáru. Bude tam stát a čekat tak dlouho, dokud Bílý Blesk nenasbírá dost sil a nevyrazí na svou další divokou jízdu za gólem.
9.2. vyhrál modrý tým 7:4. Následuje aktualizovaná tabulka produktivity:
body | gól | asist | |
Jan Heiník (John) | 6 | 5 | 1 |
Libor Grabec | 5 | 5 | |
Tomáš Krajdl | 5 | 4 | 1 |
Peter Hudlík | 5 | 3 | 2 |
Míra Přibyl | 5 | 2 | 3 |
Petr Tomíczek | 4 | 3 | 1 |
Vladimír Mahdal (Olson) | 4 | 2 | 2 |
Tomáš Křesálek | 4 | 2 | 2 |
Roman Matýšek | 4 | 1 | 3 |
Maroš | 3 | 3 | |
Jan Linduška (Linda) | 3 | 1 | 2 |
Adam Doležálek | 3 | 3 | |
Lukáš Pobořil (Tremp) | 2 | 2 | |
Aleš Mildorf | 2 | 1 | 1 |
Filip Burjanek | 2 | 2 | |
Schizo | 2 | 2 | |
Radek Smolka (Smoke) | 2 | 1 | 1 |
Martin Pešák (Golem) | 1 | 1 | |
Martin Kosík | 1 | 1 | |
Radek | 1 | 1 | |
Ondra Fleischmann | 1 | 1 | |
Roman P. | 1 | 1 | |
Antoník Žák | 1 | 1 |